Ez beteg. Ne adj neki!
Neki!
Neki ne!
Neki!
Kuba, Havanna
Őket is meg akartam ölni.
Meggyőzték néhányunkat, hogy hazavisznek.
Köszönöm, uram.
Mr. Holabird!
Micsoda mese!
Cselszövés, fogság,
bátorság a kimondhatatlan szenvedés ellenére.
És mind igaz. Jól van. Akkor árulják el, ez vajon igaz-e:
Afrikában bizonyos törzsek több száz, talán több ezer év óta
rabszolgákat tartanak.
Forditsa!
lgen.
Miféle módon válhat valaki rabszolgává a mende törzsben,
melyhez ön állitólagosan tartozik?
Forditsa!
Háborúk, adósságok.
Ó, értem! És önnek vajon hányan tartoznak?
Szerintem ön mégsem érti.
Mr. Holabird igyekszik megfélemliteni a kollégámat.
Mendéül a "rabszolga" szó jelentése inkább "munkás".
Ezek a munkások birtokolják a földet, amin dolgoznak? Kapnak fizetést?
Ezek a munkások szabadon eldönthetik, akarnak-e dolgozni?
A tolmácsot kérdezi!
A tolmács a tanú helyett válaszol.
- A tanúnak esélye sincs a válaszra! - Mr.Baldwin!
Rendben, Mr.Baldwin. Rabszolgaság, szerződéses munka.
Akárminek is hivják, az elv ugyanaz.
És ő tisztában van ezzel az elvvel.
Elvégre ha a lényeget tekintjük, ez az egész a pénzről szól, nem igaz?
Rabszolgák, termelés, pénz. Úgy értem, ez a lényeg.
Akár itt, akár ott. De valamit nem értek.
Az ön népe rendszeresen lemészárolja a rabszolgáit oly módon,
miként azt ön annyira érzékletesen elmesélte nekünk az imént?
Természetesen nem. Mi is lenne az értelme?
Saját rabszolgáink megölése olyan, mintha felgyújtanánk saját házunkat.
Vagy nem?
Hogyan magyarázza ezt a paradoxont?
Nem értem, mire céloz.
Dehogynem. Akárcsak itt mindenki más.
Az a viselkedés, amit ön kinzóinak - áldozatainak - tulajdonit,
s ennélfogva vallomásának minden egyéb része
teljesen értelmetlen.
Még az ön számara is.
De köszönet érte. Szórakoztató volt, akár a többi jó mese.
Nincs több kérdésem.
Fitzgerald kapitány!
Elmagyarázná, mi az ön feladata a királynő haditengerészetében?
Rabszolgahajók felkutatása Elefántcsontpart vizein.
Mert?
Mert a brit törvények tiltják a rabszolgatartást, uram.
Mégis az emberrablás a brit védnökség alá tartozó Sierra Leone-ból,
illetve - ahogy Cinque elmondta - emberek törvénytelen elszállitása
- előfordul, ugye? - Sajnos nem ritkán.
A történetében van-e bármilyen elem, amit ön hihetőnek vél?
Először is a rabszolgaerődről adott leirását.
Van egy ilyen hely.
Ön látta már?
Nem, uram. Még nem sikerült rátalálnunk,
azonban komoly bizonyitékok szólnak a létezése mellett.
Milyen bizonyitékok? A szóbeszéd?
Jelentések.
"Jelentés" szó alatt ön olyasmit ért, amit ma Cinque előadott nekünk?
A létezését jelentették, uram.
Cinque beszélt a hidegvérű gyilkosságokról,
melyeknek sokan áldozatul estek a Tecorán.
Mr.Holabird ezt paradoxonnak véli. Ön is, uram?
Gyakran, mikor egy rabszolgahajó legénységét a lebukás fenyegeti,
egyszerűen a tengerbe dobják a foglyaikat,
ily módon megszabadulva a terhelő bizonyitékoktól.
- Több száz embert vizbe fojtanak? - lgen.
Nem igazán tűnik jövedelmező üzletnek:
csak azért bajlódni az elfogásukkal, hogy utána mindenkit a vizbe dobjunk.
Pedig nagyon jövedelmező.
Bárcsak igazolhatnánk valahogy Cinque történetét
egy bizonyiték felmutatásával!
A rakományjegyzék.
Ez? A Tecoráé?
Ha megnézi, van ott egy május 10-én kelt bejegyzés,
amely a rabszolgák létszámát átirja 50-nel kevesebbre.
Ez mit jelent?
Ha ezt összevetjük Cinque vallomásával,
akkor a következőről van szó:
A legénység jócskán alábecsülte
az úthoz szükséges élelem mennyiségét,
és úgy oldották meg a problémát, hogy 50 embert a vizbe dobtak.
Nézem én ezt a rakományjegyzéket, kapitány
de sajnos sehol sem látom rajta,
hogy "Ma reggel 50 rabszolgát a tengerbe dobtunk".
Május 10-én vagy bármelyik napon.
Természetesen nem is láthatja.
Azt látom, hogy a rakomány súlya megváltozott.
Átirták a hasznos súlyt, azt látom, de semmi más.
Egyszerű, borzalmas matematika!
Önnek talán az.
Nekem talán penna és papir kellene hozzá, meg jobb fantázia.
És ön szerint a súlyváltozás mivel magyarázható, uram?
Árboccal és vitorlákkal talán?
Adj nekünk... nekünk... szabad!
Adj... nekünk...
...szabad!
Adj nekünk szabad!
Adj... adj... nekünk... szabad!
Biró úr, kérem, utasitsa a vádlottat,
hogy ne zavarja a tárgyalás menetét efféle kitörésekkel.
Adj nekünk szabad!
Ha legalább a rend látszatát fenn kivánjuk tartani...
Adj nekünk szabad! Szabad!
Nem üvöltözheti, hogy "Adj nekünk szabad!"...
Adj nekünk szabad!
...mialatt kérdéseket intézek e tanúhoz!
ADJ NEKÜNK SZABAD!
Nem kell úgy csinálnod, mintha érdekelne.
Most csak én látlak.
Nem csinálok úgy. Hanem kezdem érteni.
Az övéik nálunk is jobban szenvedtek.
Az életük csupa szenvedés volt.
Aztán ő megszületett, és minden megváltozott.
Ki ő?
Nem tudom, de bárhová megy, mindig követi a Nap.
ltt a kezével embereket gyógyit.
Megvédi őket...
Gyerekeket adnak neki...
Ez mi?
A tengeren is át tudott sétálni.
De aztán valami történt.
Elfogták. Megvádolták valami rosszal.
Ez ő összekötött kezekkel.
- Biztos csinált valamit. - Miért? Mi mit tettünk?
Bármit is tett,
elég komoly volt, hogy megöljék érte.
Akarod látni, hogy ölték meg?
Ez csak egy mese, Yamba.
De nézd! Nem ez a vége.
Az övéi levették a testét erről a... erről...
Egy barlangba vitték. Leplet adtak rá, mint ránk.
Azt hitték, meghalt, de ismét megjelent az övéi előtt.
És beszélt hozzájuk.
Végül... felszállt az égbe.
Oda jut a lelkünk, mikor meghalunk.
Oda kerülünk, mikor megölnek minket.
Nem is tűnik olyan rossznak.
Baukei! Emeled fel a fejed!
Mindenki álljon fel!
Figyelmes értékelés és alapos átgondolás után
lehetetlen volna tagadnom a kormány érveinek erejét.
Nincs kétségem afelől, hogy Holabird államügyész úr,
őfelsége lzabella, spanyol királynő,
illetve az ő bizalmas minisztere, Senor Calderon
mindannyian teljes hittel képviselték
ügyük igazát.
Hiszem továbbá, hogy Senor Ruiz és Montes
talán... tévesen közölték foglyaik származási helyét,
ami rendkivül fontos tény a foglyok sorsát tekintve,
és a spanyol urakét úgyszintén.
Afrikában születtek ők?
Mivel e kérdésre adott választól függ
a biróság itélete, ezért ismét megkérdezem:
Afrikában születtek?
Véleményem szerint igen.
lly módon őfelsége tulajdonosi követelése megalapozatlan.
Úgyszintén alaptalan Mead és Gedney tisztek igénye a rakományra.
Ezennel elrendelem, hogy tartóztassák le és vegyék őrizetbe
Senor Ruizt és Montest...
a szövetségi re...
...szövetségi rendőrök rabszolga-kereskedelem vádjával.
Az afrikaiak szabadon bocsátását...
...és a kormány költségén történő
mihamarabbi visszaszállitásukat
afrikai otthonaikba.
lgen!
Sikerült, Joadson! Megcsináltuk! lgen!
Covey, mondja meg nekik! Most!
Nézzék őket!
Amit őfelsége felettébb zavarónak talál,
az az amerikai biróságok arrogáns függetlensége.
Elvégre ha nem uralkodunk a biróságok felett, akkor nem is uralkodhatunk.
Senor Calderon, miként azt bármely igaz amerikai megmondhatja,
szabadságunk záloga nem más, mint biróságunk függetlensége.
John! Örülök, hogy eljött!
Elnök úr! Calhoun szenátor itt van.
John! Már attól féltem, mégsem tud eljönni hozzánk.
- Emiatt már nem kell aggódnia, uram. - Ó, köszönöm!
Bemutatom önnek Senor Calderont, a spanyol nagykövetet.
- Ön azt mondta, hogy nem jön el. - Ő mondta, hogy nem.
Tudja, Senor Calderon,
az ország e részén egyre többen vannak azok, akik
minket, délieket
nemcsak földrajzilag tartanak maguknál lejjebb valóknak.
Figyelmen kivül hagyják a tényt,
miszerint a rabszolgaság annyira részévé vált a társadalomnak,
hogy elpusztitása egyenlő lenne mi magunk, népünk elpusztitásával.
Erkölcstelen. Csak ezt tudják.
Tehát mi is azok vagyunk.
Erkölcstelenek és alsóbbrendűek.
Egy területen vagyunk alsóbbrendűek.
Nem vagyunk annyira kiválóak a nyerészkedés művészetében.
Nem vagyunk annyira jómódúak, mint északi szomszédaink.
Még mindig küszködünk.
Ha most csapolják le a vérünket...
Nos, mindannyian tudjuk, mi fog történni akkor.
Észak és Dél.
Ők lesznek a urak, mi pedig a szolgák.
De nem harc nélkül.
Calhoun szenátor csak szerénykedik.
Ő még egy dologban jó: a túlzás művészetében.
Ön szerint, Senor Calderon...
Melyik biróság akar felelni
a tűzvészt kirobbantó szikráért?
Melyik elnök akar a hivatalában lenni,
amikor minden összeomlik körülötte?
Eddig persze nem volt ilyen biróság.
Természetesen eddig ilyen elnök sem volt.
Igy... ne itéljen el minket, uram!
És őfelsége se.
Mert az igazi döntés, mely előtt elnökünk és biróságaink állnak,
nem az, hogy ez a szedett-vedett afrikai csoport
kardot emelt-e az ellenségeikre,
hanem... hogy ezt tegyük-e mi is.
Erre, Mr. Joadson!
Ez a hir...
Természetesen rossz hir, de...
Az ügyünknek talán többet használnának holtan, mint élve.
A mártirság, Mr. Joadson.
A kereszténység hajnala óta
ennél még nem akadt nagyobb erő a változásokhoz.
Ön is tudja, hogy ez az igazság.
Az az igazsag, Mr. Tappan,
- nekem elhiheti, hiszen saját magam láttam -
némelyekben a rabszolgaság elleni gyűlölet mindennél erősebb,
kivéve magát a rabszolgát.
Ha efféle gyűlöletet akar szitani valakiben, Mr. Joadson,
csak igy kell vele beszélnie, és máris sikerülni fog.
Az elnökünk, a nagy, nagy emberünk
fellebbezett a legfelsőbb biróságnál.
Az mit jelent?
Újra kell tárgyalni az ügyet.
Én... Én tudom, hogy nehéz megérteni, Cinque.
Ami azt illeti, én sem értem.
Azt mondta, döntenek, és aztán szabadok leszünk.
Nem, nem! Azt mondtam, hogy az állami szinten nyertünk.
Azt mondtam, hogy ha állami szinten nyerünk, akkor mehetünk tovább.
Megmondta!
- Azt mondta! - Jó, igen, azt mondtam.
Azt mondtam, de nem kellett volna. Azt kellett volna mondanom...
- Nem tudom leforditani. - Mit nem tud leforditani?
- Azt, hogy "kellett volna". - Nincs mende szó rá?
Nincs. Vagy csinálunk valamit, vagy nem csináljuk.
Úgy értettem, ÚGY ÉRTETTEM...
Nem lehet úgy, ahogy akarja.
Próbáljon megérteni!
"Úgy értettem" és "kellett volna" ugyanaz. Félreérti a nyelvet.
Cinque! Figyeljen! Értse meg, amit mondok!
Amit az itélet előtt mondtam...
majdnem úgy mennek a dolgok.
Majdnem.
Majdnem?
lgen, Cinque. De nem mindig.
lgen. És most ez történt.
Miféle hely ez?
Ahol majdnem azt értitek, amit mondtok. Ahol a törvény majdnem igaz.
Hogyan tudtok igy élni?
"John Quincy Adams méltóságos úrnak,"
"a képviselőház massachusettsi tagjának."
"Mr. Joadsontól úgy értesültem,"
"hogy ön ismeri az Amistadról való afrikaiak nehéz helyzetét."
"Ha ez valóban igy van, akkor ön tudja,"
"hogy az ügyet minden mozzanatában sikeresen képviseltük."
"Ennek ellenére,"
"illetve dacolva újraválasztásának esélytelenségével"
"Van Buren elnök fellebbezett a számunkra kedvező döntés ellen"
"a Legfelsőbb Biróságon."
"Mint azt ön bizonyosan tudja,"
"a kilenc tagú legfelsőbb birói testületből heten"
"saját maguk is déli rabszolgatartók."
"Uram, szükségünk van önre."
"Ha valamikor félre kell söpörni az apróbb, napi ügyeinket,"
"és harcba kell szállnunk, akkor most eljött ez az idő."
Köszönöm.
"Cicero a köztársaság védelmében azt mondta Claudiusnak:"
"e háború kimenetele"
"egyetlen igazán bátor és kiváló embertől függ ."
"A mi korunkban és jelen esetben úgy vélem, kettőtől."
"Egy megbilincselt, bátor embertől, akit Cinque-nek hivnak,"
"és öntől, uram."
"Őszinte tisztelettel, Roger S. Baldwin, jogtanácsos."
Mr. Tippings, csak egy pillanat, kérem!
- Valami hir...? - Mit mondott Cinque?
Nem akar magával beszélni.
Nem akar beszélni velem?
Nem.
Hogy megy az angol?
Gondolom, mint nekem a mende.
Cinque, tudom, hogy ez nem olyasmi, amivel feltétlenül foglalkozni akar,
de gondolt már arra, hogy csak én maradtam önnek?
Mivel a praxisom teljesen tönkrement,
nekem csak ön maradt.
Látja? Ez én lennék. Látja?
Látja? Látja, hogy megy ez?
És ezt, ezt itt, Cinque, nekem szánták. Hmm?
Még több halálos fenyegetés.
Néhányat alá is irtak. A saját ügyfeleim, nem is akárkik!
Talán úgy kéne mondanom... a volt ügyfeleim, nem?
Van még egy következménye annak, ha az embernek nincsenek ügyfelei:
Szabadon ücsöröghetek itt egészen addig,
amig ön el nem fogad engem.
lgen, ezt a szót ugye megértette?
Szabadon.
Rendben.
Akkor csak ücsörögjünk!
Cézár.
Cicero Julius Cézárt kérte meg, nem Claudiust.
Claudius csak száz évvel később született.
Amúgy igaza volt, az egyiküket eltalálta.
Ez ő? lgen, elnök úr.
Kérem, nyissa ki az ajtót.
Adams 1 5 éve flörtöl az abolicionistákkal,
de még nem könyvelt el sikert.
Mennyi idős? A sikerhez túl öreg.
Az ülések háromnegyedét átalussza.
Lássuk csak! Elnök, szunyókáló képviselő, ügyvéd...
Roppant kiváncsian várjuk, mi jön még ezután.
Milyen lehet? Micsoda?
Tudni, hogy bármit is érsz el életed során,
csak egy nagy apa fiaként fognak emlékezni rád.
John Quincy Adamsből csak a középső neve fog fennmaradni.
Vajon van-e szánalmasabb egy volt elnöknél?
Johnra gondoltam...
- Uram! - lgen?
Cinque megkért, kérdezzem meg...
...hogy gondoltak-e a fennhatóság kérdésére.
Mire?
Mivel a hajót a nyilt tengeren fogták el,
és mivel a tenger nem tartozik sem Spanyolországhoz, sem Amerikához,
hogyhogy vonatkozik rá az egyezmény?
Mondja meg neki, hogy az egyezmény nem ismer közigazgatási határokat.
Nos? Azt fogja kérdezni, miért nem?
Mert én azt mondtam.
- Bocsánat, uram! - lgen?
Cinque tudni szeretné, hogy ha ő Ruiz and Montes tulajdona,
akkor miért vonatkozik rá az Amerika és Spanyolország közötti szerződés.
"vagy állampolgáraik"
"Vagy állampolgáraik" szerepel a szövegben, ha tudni akarja.
Köszönöm, uram.
Habár nem rossz észrevétel.
Van Angliának Nyugat-Afrikával olyan szerződése, amely felette áll
- a spanyol-amerikai szerződéseknek? - Nincs.
Anglia között Amerikával bármely olyan egyezményt,
- amely felette állhat... - Nem.
Van-e egyezmény Amerika és Nyugat-Afrika között?
Nincs!
- És Spanyolországgal? - Nincs!
Connecticut kötött-e egyezményt...
- Nyugat-Afrikával? - Nem, nem! Hagyja abba!
Vegye le róla a bilincset!
Sajnálom, uram.
- Szigorú parancsot kaptam... - Kérem, vegye le róla a bilincset.
lgen, elnök úr.
Ez egy phalaenopsis, lepkés orchidea,
melyet Kinából hoztam ide.
Ez meg kankalin egy angol kertből.
Ez... lándzsás liliom
Dél-Franciaorszgából.
Ez a rózsám, egy vörös noisette
egyenesen... Washingtonból való,
de el ne árulja senkinek!
Tessék csak! Nyugodtan.
Fokföldi ibolya. El nem mondhatom, mennyire nehezen jutottam hozzá.
Nos, ön érti, hogy most a legfelsőbb biróság következik.
Tudja, miért?
Ez az a hely, ahol végül megölnek minket.
Nem. Bár ez is megeshet.
Nem erre gondoltam.
Nem, van egy másik ok, egy fontosabb indok.
Ugyanakkor be kell vallanom... inkább nekünk fontos, mint önöknek.
Jól van, nem kell...
Cinque!
Tudja, ki vagyok én? Mesélt valaki rólam?
Mit mondtak?
Hogy maga egy főnök.
Főnök voltam, igen.
Egy főnök nem lehet semmivel sem kevesebb, még halálában sem.
Ó, mennyire szeretném, ha ez itt is igy lenne, Cinque!
Fogalma sincs róla.
Az ember megpróbál bölcsen és keményen kormányozni, de...
Az ember próbál úgy kormányozni, hogy jobbá tegye a falubeliek életét.
Megpróbálja... megölni az oroszlánt.
Sajnos, nem lehetünk mindig eléggé bölcsek vagy erősek.
Az idő telik...
és a pillanat elszáll.
Figyeljen, Cinque! Figyeljen!
Most... most az önök ügyét
országunk legfelsőbb birósága elé visszük.
Meg fogunk küzdeni egy oroszlánnal,
amely azzal fenyeget, hogy országunkat két darabra tépi.
És minden, amink van...
az egy kő.
Persze ön legalább annyira nem kérte, hogy a közepébe pottyanjon
egy ilyen történelmi tűzvésznek, mint ahogy én sem,
de mégis benne találjuk magunkat
a körülmények egyfajta rejtélyes összjátéka folytán,
és rajtunk a világ szeme.
Nos, mit tegyünk? He?
Segiteni fog? Sokkal több kérdése van, mint válasza.
Mit mondott? Sajnálom... nem értettem.
Cinque, nézze! Őszinte leszek magával.
Minden más tiszteletlenség lenne.
Megmondom önnek, felkészitem,
úgy vélem, elmagyarázom,
hogy az előttünk álló próbatétel rendkivül nehéz lesz.
De nem vagyunk egyedül.
Egyedül? Egyáltalán nem. A jog a mi oldalunkon áll.
Velünk van az igazság.
Aztán ott van nekünk Mr. Baldwin.
Az őseimre gondoltam.
Visszamegyek a múltba,
messze, egészen az idők kezdetéig,
és könyörgöm a segitségükért...
az itélethozatalkor.
Visszanyúlok, és áthozom őket saját magamba.
És jönniük kell,
mert e pillanatban én vagyok az egyetlen ok, amiért ők léteztek.
Biró urak!
Nagy erőt merithetek
ama tényből, hogy kollégám, az itt lévő Mr. Baldwin,
az ügyben olyannyira
rátermetten, tökéletesen járt el,
hogy nekem szinte semmi mondanivalót sem hagyott.
Azonban...
Miért vagyunk itt?
Hogyan is lehetséges az, hogy egy egyszerű tulajdonjogi vita
olyan magasra emelkedjen, hogy végül itt lássuk viszont,
az Amerikai Egyesült Államok Legfelsőbb Biróságán?
Félünk, hogy a javunkra döntő kisebb biróságok elvétették az igazságot?
Vagy inkább óriási és átható rettegésünk a polgárháborútól az,
ami segitett nekünk, hogy
szimbolikussá nagyitsunk egy szimpla ügyet, ami nem is szolgált erre rá?
Most ezért nem látjuk az igazságot,
habár az itt van, az orrunk előtt, büszkén magasodik, akár egy hegy.
Az igazságot... kiűzték ebből az ügyből, akár egy rabszolgát.
Biróságról biróságra hajtva, nyomorultul, elhagyatva.
És mellesleg még csak nem is...
a vád valamely remek jogi csűrés-csavarása következtében.
Hanem a végrehajtó hatalom hosszú, erős kezének köszönhetően.
Ez nem pusztán egy tulajdonjogi ügy, uraim.
Ez a legfontosabb ügy, amely valaha is e biróság elé került.
Hiszen amiről itt ténylegesen szó van,
az az emberi természet.
Ezek...
Ezek itt levelek másolatai,
azon levélváltásé, melyet külügyminiszterünk, John Forsyth
és ll. lzabella, spanyol királynő folytattak egymás között.
Kérem önöket, olvassák át ezeket
döntésük meghozatalához.
Köszönöm, uram.
Most nem foglalkoznék velük, azonban szeretnék kiemelni
egy furcsa részt, amely sokszor ismétlődik.
A királynő folyton biróságaink alkalmatlanságát emliti.
Nos, kiváncsi vagyok, vajon mi volna inkább kedvére való.
Olyan biróság, mely az afrikaiak ellen itél?
Nos, nem hiszem.
És itt a lényeg.
Amit őfelsége akar, az egy olyan biróság, amely olyan, mint az övéi.
Biróságok, melyekkel...
...ez a 1 1 éves gyermek játszadozik mesebirodalmában, Spanyolországban.
Biróság, mely úgy táncol...
...ahogy fütyülnek neki, mellyel úgy játszhatnak, mint egy babával.
Ami azt illeti, olyan biróság,
melyre saját elnökünk,
Martin Van Buren nagyon büszke lenne.
Köszönöm.
Ez az Elnöki Hivatal egyik kiadványa.
A cime "Közigazgatási szemle",
biztosan mindannyian olvassák.
Legalábbis az elnök nagyon reméli, hogy mindannyian olvassák.
Ez egy friss szám, és... van benne egy cikk,
mely egy "éles eszű déli" munkája, és aki...
talán az én volt alelnököm, John Calhoun.
Lehetséges?
Ő azt állitja, hogy "még sosem volt olyan civilizált társadalom,"
"melyben emberek egy csoportja nem egy másik csoport munkájából él."
"Bármilyen messze tekintünk vissza,"
"az ókorba, a bibliai időkre,"
"a történelemben erre bukkanhatunk."
"Az édenkertben, ahol csupán két teremtmény lakozott,"
"még ott is az egyik a másik alá rendeltetett."
"A rabszolgaság mindig velünk volt,"
"és nem bűnös vagy erkölcstelen."
"lnkább természetes emberi állapot, akár a háború vagy a viszálykodás."
"És a rabszolgatartás annyira természetes, mint elkerülhetetlen."
Nos, uraim, ellent kell mondanom a Dél éles elméinek...
és elnökünknek, aki nyilvánvalóan osztja az előbbi nézeteket,
én ugyanis azt állitom, hogy az emberiség természetes állapota
- és jól tudom, hogy ezt sokan vitatják -
az a szabadság.
A szabadság.
Bizonyiték erre, hogy egy férfi, nő vagy gyermek mit meg nem tesz, hogy
visszaszerezze, ha elveszik tőle.
Letöri láncait.
Képes... megölni ellenségeit.
Megpróbál újra és újra
mindennel dacolva, minden előitélettel szembeszállva
hazajutni.
Cinque, lenne szives felállni,
hogy mindenki láthassa?
Ez az ember fekete. Ezt mindannyian látjuk.
De vajon azt is ilyen könnyű észrevenni,
hogy ebben a teremben ő az egyetlen igazi hős?
Ha fehér ember lenne, nem állna e biróság előtt,
hogy az életéért küzdjön.
Ha ő fehér lenne, rabszolgatartói pedig britek ,
rogyadozna az általunk ráaggatott kitüntetések és érmek súlyától.
Dalok zengenének róla.
Korunk nagy irói könyveket irnának tele róla.
A történetét rendszeresen
elmesélnénk a tantermeinkben.
És gyermekeink - erről gondoskodnánk -
olyan jól ismernék a nevét, akár Patrick Henryét.
Azonban ha a Délnek van igaza,
mit tegyünk ezzel a kinos, kellemetlen irattal,
A Függetlenségi Nyilatkozattal?
A remek téziseivel?
"Mindenki egyenlő", "szabadság", "elidegenithetetlen jogok"...
Mi az ördögöt kezdjünk vele?
Van egy szerény javaslatom.
Az egyik este barátommal, Cinque-vel beszélgettem.
Eljött hozzám, és kimentünk az üvegházba.
Elmagyarázta nekem, hogy a mendéknél - igy nevezik az ő népét -
szóval ha a mendék nehéz helyzetben találják magukat,
mikor úgy látszik, minden elveszett,
hogyan idézik meg őseiket.
Egy hagyomány.
A mendék hite szerint ha meg tudod idézni az őseid szellemét,
akkor ők nem mentek el.
És a tőlük eredő bölcsesség és erő
segiteni fog.
James Madison, Alexander Hamilton,
Benjamin Franklin,
Thomas Jefferson,
George Washington,
John Adams.
Sokáig ellenálltunk a kisértésnek, hogy a segitségeteket kérjük.
Talán mert féltünk, hogy ezáltal
esetleg beismerjük, hogy az egyéniségünk,
amit oly nagyra tartunk, nem is teljesen a sajátunk.
Talán attól tartottunk, hogy... a segitségkérés gyengeségnek tűnhet.
De végre megértettük, hogy ez nem igy van.
Most már értjük...
Megértették velünk,
és elfogadtatták velünk...
hogy akik most vagyunk,
...azok voltunk a múltban.
Nagy szükségünk van erőtökre és bölcsességetekre,
hogy legyőzzük rettegésünket, előitéleteinket, saját magunkat.
Adjatok bátorságot, hogy azt tegyük, amit kell!
És ha ez polgárháborúhoz vezet, akkor hadd jöjjön!
És ha eljő,
akkor ez legyen
az amerikai forradalom utolsó csatája!
Nincs több mondanivalóm.
Az Amerikai Egyesült Államok kontra
az Amistadról való afrikaiak ügyében
a biróság úgy döntött,
hogy az 1 795-ös spanyol egyezmény,
melyre a vád saját érveit elsődlegesen alapozta,
nem alkalmazható.
Bár a 9. cikkely egyértelműen kiköti, idézem:
"Az elfogott hajó és rakománya"
"tulajdonukba maradéktalanul visszajuttatandó",
idézet vége,
a biróság nem találja bizonyitottnak azt,
miszerint a szöveg valóban ezen afrikai személyekre vonatkozna.
Tehát nincs más választásunk, mint
kijelenteni, hogy ők nem rabszolgák,
következésképpen nem tekinthetők árucikknek,
hanem szabad egyéneknek,
adott törvényes és erkölcsi jogokkal,
beleértve a jogot, hogy fellázadjanak
azok ellen, akik szabadságukban korlátozzák őket.
Ennélfogva - egy ellenszavazattal -
a biróság úgy határozott,
hogy a vádlottakat azonnali hatállyal bocsássák szabadon,
és - amennyiben igy kivánják -
szállitsák őket vissza afrikai otthonaikba.
Köszönöm.
Nos...
- Mit mondott nekik? - Hogy?
Milyen szavakkal győzte meg őket?
Az önéivel.
Hogy vigyázzon önre.
Köszönöm.
Baldwin.
A LOMBOKO RABSZOLGAERŐD FELSZABAITÁSA
Tűz!
Teljesen üres, uram.
- Tűz. - Tűz!
Tűz.
William Henry Harrison legyőzte Martin Van Burent,
igy ő lett az Egyesült Államok kilencedik elnöke.
Irja, zászlós!
"John Forsyth-nak, az Egyesült Államok külügyminiszterének."
"Tisztelt Mr. Forsyth!"
"Örömmel tudatom, hogy önnek valóban igaza volt."
"A Sierra Leone-i rabszolgaerőd nem létezik."
lzabella, spanyol királynő tovább vitatkozott az Amistadról
még további hét amerikai elnökkel.
1864-ben végül minden reménye a kárpótlásra elveszett,
mikor a Déliek hadserege Atlantában vereséget szenvedett.
Cinque visszatért Sierra Leone-be,
ahol az övéi között
polgárháború dúlt.
A faluját elpusztitották,
a családjának nyoma veszett.
Vélhetően eladták
őket rabszolgának.